![Kirk Franklin – Losing My Religion](https://itro.no/wp-content/uploads/2015/12/kirkfranklin.jpg?w=800&h=450&crop=faces&fit=crop&auto=compress)
Kirk Franklin – Losing My Religion
Kirk Franklin har kommet med en variert gospelplate med mange høydepunkter. På et tidspunkt gav den meg gåsehud fra hodet til tærne.
Kirk Franklin er ute med et nytt album som byr på akkurat det man skulle forvente fra den kanten – fet gospelmusikk. Tittelen på den nye plata er Losing My Religion, og tittelsporet er en rap/diktlesning der Kirk snakker uten instrumenter eller sangere, og setter en tankevekkende tone for albumet. Rappen har mange gode poenger, noen mindre gode, men er i alt en forrett som gjør det spennende å lytte videre.
Plata har, som envher gospelplate med respekt for seg selv, både gospelballader og full trøkk. Det er spredd veldig fint utover, noe som gjør at plata er lett å lytte gjennom. Ingen sanger skiller seg ut i negativ retning rent musikalsk, selv om jeg liker noen av dem bedre enn andre. Instrument og effektbruk er variert, fra klassisk gospel med band og Hammond-orgel, til elektronisk pop-stemning eler hiphop-beats. Og så dukker selvsagt noen strykere opp på balladene. Men hva synes egentlig en «not-so-much-of-a-gospel-fan»-anmelder (altså jeg) om plata?
Frysninger fra topp til tå
Jeg ble positivt overrasket, ja, til og med begeistret, over denne plata. På sitt mest funky (Road Trip) er det vanskelig å sitte stille. Hode og fot går opp og ned ukontrollerbart – noe som alltid er et godt tegn. Med tanke på at sangen skal være en oppmuntring til å vende blikket mot Gud og holde ut, selv om livet kan være vanskelig og vi kan spørre oss om det kommer til å gå bra, er den muntre og funky melodien passende.
Franklin treffer generelt godt med stemningen for de ulike sangene. På sitt roligste (Pray For Me og My World Needs You) låter det utrolig vakkert. Sistnevnte er platas lengste sang, og her har han fått med seg ekstra sangkrefter i tre damer jeg aldri har hørt om. Men hjelpe meg, så vakkert! Oppbygningen er mektig på grensen til det episke, og jeg får frysninger fra hodebunnen til stortåa hver gang, når koret kommer inn og sangen når sitt klimaks.
Konklusjon: Liker du gospel og Kirk Franklin fra før, kommer du til å elske denne plata! Den maktet til og med å overbevise en «gospelskeptiker» som meg. Favorittlåter: Road Trip, My World Needs You.
Hør plata på Spotify!